Hallå där.
Förlåt, förlåt...
Jag ska inte göra dig nåt. Jag trodde att du var...
- Vadå?! - Jag vet inte.
Hjälp
Hjälp!
Stopp!
- Vad är det? - Det är ingen fara. Kom.
- Det är ingen fara. Lugna dig. - Vad var det där inne?
- Jag måste ta reda på det. - Varför var du rädd för rummet?!
Hur många är det här inne?
- Vi kan inte klättra omkring här inne. - Varför inte?
Det är fällor.
Dolda fällor. Jag tittade in i ett rum, och fick nästan skallen avhuggen.
Herreminje. Herreminje!
Hur är det? Mr...?
Worth!
Oroa dig inte.
- Jag slog i huvudet. - Jag är läkare. Det är inte så farligt.
Vad håller du på med?
Hörde du vad jag sa?
Rörelsedetektorer, integrerade i väggarna. Svåra att upptäcka.
Gud!
Vänta lite. Vi måste försöka ta det lugnt.
Nån som minns hur ni kom hit?
Piroger.
Jag åt middag. Piroger.
Jag skulle hämta mer creme fraiche i kylen, och sen... minns jag inte mer.
Och du? Leaven?
Jag hade precis gått och lagt mig.
- Och du, då? - Jag bara vaknade här.
Mitt i natten. Precis som i Chile. De kommer jämt mitt i natten.
- Vilka? - Bara regeringen kan bygga nåt sånt.
- Det är inte regeringen. - Vad är det, då?
Jag vet inte.
Rymdvarelser.
Vi är tillräckligt uppskrämda som det är. Vi koncentrerar oss på det vi vet.
Mamma blir galen.
- Rennes? - De blir galna när jag inte är där.
Vad tror du, Rennes?
Vi löser ingenting genom att vara passiva. Jag tänker utforska allt.
- Jag håller nog med. - Borde vi inte vänta här?
- Och se om nån kommer. - Det är ingen risk.
Finns det en väg in, finns det en ut. Vi undviker fällorna med kängan.
Var det Holloway du hette? Vad säger du? Ska vi leta efter en utgång?
- Och du? - Det kan inte vara så enkelt.
Det kommer inte att vara så enkelt. Titta er omkring ordentligt.
För jag har en känsla av att den tittar på oss.
Jag vill bara vakna!
Vi klarar det här. Men vi måste hålla oss lugna och samarbeta.
Det är många som letar efter oss. Jag är polis, förstår du.
Är du polis?
Jag ska få ut dig härifrån. Du måste lita på mig.
In med kängan.
Det är grönt.
- Det lät som om det var närmare. - Det kommer regelbundet.
- Det kanske är ventilationen. - Finns ingen.
Det menar du inte? Det är skållhett här inne.
Vad är det?
- Serienummer? - Rumsnummer. Olika i varje rum.
Fint. Då finns det 566 400 000 rum här.
Hoppas inte. Efter tre dygn utan mat och vatten orkar vi inte röra oss.
- De måste väl ge oss mat? - Holloway...
Vi är utsatta för värme, stress, utmattning-
- vilket orsakar uttorkning, huvudvärk, yrsel, förvirring.
Till sist börjar kroppen att bryta ner sina egna vävnader.
Sug på den.
Den stimulerar salivproduktionen.
- Vad är det? - Luften verkar torr där inne.
- Kemisk sensor. - Varför utlöste inte kängan den?
Kängan är inte levande. Sensorn känner svavelvätet på huden.
Hur kan du veta så mycket om sensorer, Renz?
Rennes, inte Renz. Det är franskt.
Okej, du är fransman. Jag undrar bara hur...
Rennes...! Specialist på sensorer, ungefär rätt ålder...
Det är inte sant!
Det är Kungsfågeln.
Fågeln på Attica. Han har rymt från sex stora fängelser.
- Sju. - Du skojar, va?
- Du får ut oss, va? - Kanske.
- En utbrytarkung! - Ja, Harry Houdini, för katten.
Ni är med för att jag behöver era kängor. Skärper ni er inte är jag död.
Jag vill inte höra nåt snack, inga fler teorier.
Tänk inte på nåt annat än det ni har framför er. Det är utmaningen.
Ni måste rädda er från er själva.
Jävlar.
Vi måste få ut honom!
Det var elektrokemiskt eller nåt. Och han missade det.
Självaste Kungsfågeln. Det bådar ju gott...!
Vi får nog omvärdera det här stället.
Varför skulle de kasta in oskyldiga människor här? Är det här ett straff?
Jag har då inte gjort nåt för att förtjäna det här.
Glöm allt det där! Vi kan ändå inte se de stora sammanhangen härifrån.
Krångla inte till det. Se bara det vi har framför oss.
Det var det han sa.
Börja med oss. En utbrytarkung och en polis. Det måste finnas nåt skäl.
Du är läkare. Det ger dig ett skäl.
Det får mig bara att undra: "Varför just jag av alla miljontals läkare?"
- Vad är du för nåt, Leaven? - Ingenting.
- Jag går i skolan, träffar kompisar... - Och mer?
Ingenting. Jag bor hemma hos mina föräldrar. Jag är så tråkig.
Vi måste ställa oss de stora frågorna: Vad vill den? Vad tänker den?
En borta, fyra kvar.
- Berätta vad du har för mål i livet. - Det undrar jag också.
Jag är en helt vanlig kille som jobbar på kontor.
Jag sprudlade inte av livsglädje innan jag kom hit. Livet är pest.
- Jag tål inte den inställningen. - För att han har rätt.
Vad har du för mål?
Barn. Tre stycken.
Jag har inte blivit sams med tillvaron än.
Jag ska ut härifrån. Det är därifrån jag hämtar min styrka.
Ni får hitta er varhelst ni vill.
Vad lever du för, Worth? Har du ingen fru eller flickvän?
Nej, men en fin samling porr.
Fint... Jag har inte heller nån, men jag ger inte upp. Jag är förbannad!
De bröt sig in i våra hem, klädde av oss!
De tog mina ringar, de tog... Å, min ametist...
Jag vill veta vem som ligger bakom.
Leaven? Dina glasögon?
- Behöver du dem inte? - Bara när jag läser.
De tog hennes smycken, men de satte på dig de här.
Om inget är slumpartat, varför fick du då med dig dem?
Vad läser du i skolan? Matte?
Vad kan de betyda?
149...
- Primtal... Att jag inte såg det förut! - Såg vad?
Om några av talen är primtal, innehåller rummet fällor.
645. Det är inget primtal.
372... Nej.
649...
11 x 59... Det är inte heller nåt primtal.
Så det rummet är säkert.
- Du kan inte bara utgå från ett rum. - Det gör jag inte.
Brännkammaren var ett primtal, 083.
Det kemiska rummet hade 137, syrarummet 149.
- Minns du alla tal i huvudet? - Jag har lätt för det.
Vilken fantastisk hjärna.
In med kängan.
- Ur vägen. - Intelligens före skönhet.
Det är säkert!
Primtal!
Hur länge har vi varit här?
Nio eller tio timmar.
Hur vet du det?
Skäggstubben. Det sista jag minns är att jag rakade mig.
Jag har visst missat frukosten eller lunchen.
Oroa dig inte. Jag hinner hem lagom till middagen.
- Kommer w' ut, bjuder jag på middag. - Gärna det.
Det här går ju bra.
Jag måste få ett bloss! Jag skulle röka en fimp från marken.
Ta dig samman. Det ser ljusare ut nu.
Jag slutade röka för flera år sen. Jag måste ha nåt att göra, bara.
Prata, då. Vad är du för slags läkare, förresten?
Jag jobbar åt det allmänna.
Småprat, var det...
Hjälp mig lite. Berätta om dina ungar.
Vi har tre pojkar. Nio, sju och fem.
Stackars kvinna. Det hade jag aldrig överlevt.
Det gjorde inte hon, heller.
- Hon är inte död. Vi har separerat. - Förlåt. Jag är inte bra på småprat.
- De här talen är inga primtal. - Då är det grönt.
Ursäkta.
- Du kanske skulle kunna hjälpa mig. - Nej.
Den här är också gillrad.
Måste vi gå tillbaka?
Inte än.
Läs upp dem för mig.
- Är du hans klädhängare, eller? - Sluta...
Den sitter fast.
Akta!
Det här rummet är grönt.
Holloway?
Hej på dig.
- Det här rummet är grönt. - Ja, det är det.
Jag vill tillbaka till det blå rummet.
- Har han fått en chock? - Jag tror att han är efterbliven.
- Jag gillar det blå rummet. - Herregud...
Han bröt nästan nacken av mig.
Är du här alldeles ensam? Vill du hålla mig i handen?
Smör först, sen honung.
- Hur har han överlevt? - Jag vill tillbaka till det blå rummet.
Det finns många blå rum. Vi hittar snart ett annat.
- Det här är inte klokt. - Ägna dig åt dina siffror, då.
Gör det. Jag ser till honom.
Säkert, eftersom han nästan ramlade i skallen på mig.
Ska vita en promenad... Kazan? Vill du ta en promenad?
Quentin?
Vi kan inte låta honom klättra nu.
Kan de ha fört oss ända till New Mexico?
Var gömmer man ett sånt här komplex?
Nånting duger han till, ändå...
Förlåt, men du har ingen aning om vart skattepengarna går.
Bara militärindustrin skulle ha råd att bygga nåt i den här storleken.
Vad är det? Har du varit där? Det är inte så stort.
Hur vet du det?
Där finns bara killar som jag.
De håller inte på med några komplotter, de köper in båtar.
Minns du Scaramanga, skurken i Mannen med den gyllene pistolen?
Det här är nån rik knäppskalles påhitt.
- Är det vad du tror? - Grönt.
Okej, du är snut. Det var en enda kula!
- Gas! - Kom tillbaka!
Det är ingen fara. Jag svalde bara min knapp.
Jag avskyr det här.
Grabben får visst ett anfall där inne.
- Det är som att plugga utan kaffe. - Hon behöver en paus.
- Det ser inte ut som primtal. - Som om ditt ord är nåt värt, Worth.
Han har rätt. Inget primtal.
Stopp! Framför dig.
Vad är det?!
Håll käften!
Jag vet inte hur det gick till! Det var inget primtal.
Sitt stilla, Quentin!
- Kan ingen få tyst på honom?! - Worth!
Lämna kängorna.
Stäng dörrjäveln!
Jag hade mina misstankar... Han kände till fällan.
- Men det var inget primtal. - Han visste om det.
Hans enda funktion har varit att sparka på oss när vi ligger.
- Är han spion bara för att han är sur? - Jag brukar ha röntgenblick för folk.
Han gillar inte röda rum.
- Vad hände? - Det såg du väl med egna ögon.
- Talen är svårare än jag trodde. - De kanske inte betyder nåt alls.
Det har ju funkat så här långt. Jag måste fundera lite mer på det.
- Vi behöver hursomhelst vila. - Det finns inget annat att göra ändå.
- Säger de dig nånting? - Det är inga tarot-kort.
Fattar du hur svårt det är att dechiffrera så här stora tal?
De avslöjar sig inte med en gång.
De är precis som människor.
Fy. vad äckligt!
Inte här, vännen. Ställ dig i hörnet.
Han pinkar bara!
Nu stinker det här inne!
Det här roar dig, va?
Vad är det med dig?
Holloway klarar sig bättre än du. Hjälp henne med honom.
Det är ditt jobb. Du är barnvakt.
Jawohl, Kommandant.
- Nån av oss måste ta ansvar. - Och denne någon är du.
- Alla kan inte leka nihilist. - Eller är inbilska nog att leka hjälte.
Det handlar om livsvilja. Alla har det. Särskilt du, bakom din cyniska fasad.
Livsviljan. Det är den där mysiga känslan. Tack. Jag är en ny människa.
Stackars Worth. "Ingen älskar mig."
Om det nu är det som gnager dig, varför lägger du dig inte ner och dör?!
Visa att du har nån ryggrad och hoppa in i strimlaren. Var en man.
Precis som jag trodde.
Fan ta dig.
Skulle de göra sig besväret att bygga den här om man bara kunde knalla ut?
- Annars hade vi inte kommit så långt. - Vi betyder ingenting.
- Sätt fart, så att vi kommer härifrån. - Ni kommer inte härifrån.
Nej, det gör ni inte. Det finns ingen väg ut!
Där fick jag dig.
Hur vet du det?
Besvara frågan, Worth.
Gud...
Vem är du?
Det är jag som är boven. Jag konstruerade ytterhöljet.
- Vad? - Skalet. Sarkofagen.
- Är det du som har byggt den? - Bara ytterhöljet.
Jag vet ingenting om talen.
Jag anlitades för att rita ett ihåligt skal, en kub.
En kub? Varför har du inte sagt nåt?
- Så du visste vad det var? - Nej.
Worth. Du ljuger.
Inte från början.
Vem är det som ligger bakom?
- Jag vet inte. - Vem anlitade dig?
Jag frågade inte. Jag lämnade aldrig kontoret, ens.
Jag hade bara telefonkontakt med några. Ingen visste vad det var.
Skitsnack. - Titta på honom. Han är hur insyltad som helst.
Nej. Det är så de håller det hemligt.
Man håller alla åtskilda. Hjärnan behöver aldrig visa sig.
Vems hjärna?
Allt är samma maskin. Pentagon, multinationella företag, polisen!
Du bygger en manick i Saskatoon-
- och innan du vet ordet av är det en viktig del i en dödsmaskin!
Jag hade rätt. Det var väl det jag visste! Vad var det jag sa, Quentin?!
Vi måste ta oss ut och lyfta locket av det här!
- Du förstår inte. - Hjälp mig, då. Jag måste få veta.
Det kanske är svårt för dig att förstå, men det är ingen komplott.
Det är ett huvudlöst misstag som utger sig för att vara ett genidrag.
Kan du förstå det? Storebror ser dig inte.
- Vad fan är det för förklaring? - Det finns ingen där uppe.
- Nån måste ha sagt ja till det här. - Vadå? Bara vi vet vad det är.
- Vi har ingen aning om vad det är. - Vi vet mer än nån annan.
Nån kanske visste nåt innan de fick sparken.
Om det fanns nåt syfte med det här stället har det nog kommit bort.
Det här är ett misstag, ett av det allmännas bortglömda projekt.
Tror du att nån vill ställa frågor? De vill ha rent samvete och en fet check.
Det här var ett riktigt toppenjobb.
- Varför sätta människor i den? - För att den finns.
- Används den inte är den meningslös. - Det är ju meningslöst!
Det är ju det jag menar.
Hur har det blivit? Det är ännu värre än jag trodde.
- Inte riktigt. Bara mer patetiskt. - Det är så att man kan spy.
Det är så att jag kan spy. Vi är båda delaktiga i systemet.
Det är som du sa: "Krångla inte till det. Se bara vad som finns framför."
Ingen vill se de stora sammanhangen. Livet är alltför komplicerat.
Anledningen till att vi är här är att det har gått överstyr.
Är det så här vi förstör världen?
Jag har haft skuldkänslor för att vi förstör världen sen jag var sju!
Vill ni ha nån att lägga skulden på, släng en sten!
Jag mår åtminstone bättre nu.
Det var därför du stannade - för att erkänna.
Letar du fortfarande efter nån att sätta dit?
Sluta!
- Vi behöver honom. - Till vad?
Han är ju den ende som vet nånting om det här stället.
Worth?
Så det finns ett yttre skal? I form av en kub? Som den här?
Finns det några dörrar? Var?
Där dörrkillen placerade den. Den är säkert låst från utsidan.
Vad är det för dimension på ytterhöljet?
434 kvadratfot.
- Om du ursäktar...? - Flytta dig lite.
14 x 14 x 14...
Det är ett utrymme mellan den yttre och inre kuben.
- En kub? - Det verkar troligt.
Kuben kan alltså som mest innehålla 26 rum på höjden-
-och 26 rum i sidled-
-vilket gör 17 576 rum.
17 576 rum? Man kan bli illamående för mindre.
Descartes...!
Leaven, du är ett geni.
Cartesiska koordinater! Kodade cartesiska koordinater, såklart.
De används inom geometrin för att placera ut punkter.
Siffrorna är punkter i ett rutsystem, som latitud och longitud på en karta.
- Siffrorna säger var vi är. - Var är vi, då?
Det funkar. Jag behöver bara lägga ihop siffrorna.
X-koordinaten är 19 och Y är...
Det finns 26 rum, så då är vi...
...7 rum från ytterkanten.
Jag bara undrar... vad tänker ni göra när ni når fram?
Vi kanske kan få upp dörren.
- Vi måste ta oss förbi fällorna. - Jag letar efter praktiska lösningar.
Men du har inte hittat några än.
Vi har minskat risken med talen och kängan. Worth får gå först.
- Nej! Vi turas om! - Lugna dig.
Finns det plats för en till?
- Vad är det? - De här koordinaterna: 14, 27, 14.
Om kuben innehåller 26 rum kan det inte finnas nån större koordinat.
Stämmer det skulle vi vara utanför kuben.
Och det är vi inte.
Så det blir ingen middag, då?
Fälla. fälla...
Fälla!
Aktiveras av ljud.
Bu!
Fint.
- Men ljudet av dörren gjorde inget. - Det måste vara inställt så.
- Det är fällor längs hela ytterkanten. - Vi får försöka nån annanstans.
Vi kan få ta hur många omvägar som helst. Vi tar itu med fanskapet.
Hur många kängor har vi kvar?
Ta av honom dem.
Vi vet hur den funkar. Vi måste bara vara tysta.
Och det är din tur, Worth.
- Han får inte följa med. - Jo då. Vi lämnar honom inte.
Vi kan komma tillbaka och hämta honom, men han kan sabba allt!
Skäms på dig. Titta, bara. Vad har ni blivit?
Även om de har tagit våra liv ifrån oss, så är vi fortfarande människor.
- Vi hämtar honom senare. - Det är lögn, och det vet du.
Han kommer att vara tyst.
Jävla idiot! Han är farlig!
- Släpp honom! - Djungelns lag.
Släpp honom, din nazist!
- Vad kallade du mig? - Släpp den oskyldiga pojken.
Nu är du så god och lyssnar. Varenda dag får jag ta hand om din besvikelse.
Enda anledningen till att du lever är att jag låter dig göra det!
Jag känner din sort. Inga barn, ingen karl som sätter på dig...
...och då lägger du näsan i blöt i andras privatliv!
Båten har redan gått.
Du är helt förtorkad där inne, va? Det är det som är problemet.
Hur vågar du säga så till henne?
Du känner henne inte. Ingen känner nån här inne.
Jo. jag.
Inte undra på att din fru lämnade dig.
All denna uppdämda vrede.
Och din förkärlek för unga flickor.
Gud hjälpe dig, Quentin. Har du slagit dina barn också?
Nån mer än jag som vill se vad som finns på andra sidan dörren?
Öppna den.
Dörr nummer 6, inte nummer 1 eller 2?
Öppna den jävla dörren.
Solsken...
Natt.
Min gamla vän, skalet.
Där har vi det. God morgon!
Håll i mig.
Jag ser inte ett piss.
Det finns inget att hålla sig i.
Vi måste kolla om dörren finns där.
Nån får svinga sig över och kolla.
Vi gör ett rep av våra kläder. Ta av er dem, så knyter jag dem runt mig.
Så du ska göra det? Du som väger 225 kilo, typ. Jag är lättast.
Glöm det.
- Jag gör det. - Jag ska göra det.
Du är för tung. Jag är näst lättast. Det är min tur, hursomhelst.
- Hur länge visste du att folk var här? - Ett par månader.
Det är inte särskilt lång tid, om man tänker på hur långt livet är.
Du har öppnat mina ögon, Worth. Det är alltid något.
David.
Helen.
Du är en sån typisk Helen.
Nu kommer du inte längre.
Det finns inget här nere.
Håll i, så försöker jag svinga mig över.
Jag gör ett nytt försök.
- En gång till. - Snabba dig. Du börjar bli tung!
- Vad håller ni på med? - Klättra upp genast!
- Quentin? - Har du henne?
- Vad håller du på med? - Klarade hon sig?
Hon... tappade taget.
Ge dig, Kazan.
Kan du sluta med det där?!
- Du måste vara stark. - Låt mig vara.
Vi måste ta oss längst ner.
Det blir lättare att komma åt skalet då.
Det är svårt med bara en känga, men vi måste, innan vi blir för svaga.
Du måste fortsätta att knäcka talen.
- Jag kan inte tänka längre. - Jo då. Det är din gåva.
Det är ingen gåva, bara hjärnan.
Låt henne sova lite. Vi har inte sovit på jävligt länge.
En timme.
Hur fan ska vi veta när det har gått en timme?
Jag säger till.
Vad gör du?
Vi måste ta oss längst ner. Där kan du koncentrera dig.
- Ska vi bara lämna dem? - De är fällor. Vi är nyckeln.
Jag ser till att vi kommer ner. Din hjärna får ut oss.
Försök att se det jag ser.
Ljusstrålen när jag ser in i nån annans huvud, som en röntgenstråle.
Jag såg genom väggarna. Jag kunde se honom, där han satt vid ritbordet.
Vi får inte lösa gåtan, för det finns ett syfte ändå.
Det är vi som är syftet. Kuben är vi.
Vi passar in. Som siffror, en man och en kvinna. Två halvor av ekvationen.
Jag tar med mig dig. Den perfekta nyckeln. Jag sätter dig i nyckelhålet...
Det är dags att gå ner.
Låt bli henne.
De är spioner. Han, den efterblivne...
Holloway hade uppgifter om min familj, men hon gick över gränsen.
Du släppte henne.
Kom igen, Quentin.
Ge oss kängan, din gris.
Du vill inte ha kängan.
Vill du följa med oss, Worth?
Vad fan är det med honom?
Hur...?
Det är ju Kungsfågeln.
Hur kunde...?
- Vi har gått runt i cirklar. - Det är inte möjligt.
- Var är vi? - Jag vet inte.
Var är vi?!
Ta reda på det själv. Du har ju inte gjort nånting, din mördare!
Du hade nog rätt, ändå. Det finns ingen väg ut.
Låt mig vara.
Dog inte Rennes i det där rummet?
Varför är det inget där?
- Vi är längst ut. - Var är rummet där Rennes dog, då?
Dra åt helvete!
- Det var ju fint. - Det kvittar. Vi har ändå ingen chans.
Hallå! Lyssna på vad jag säger. Det var ett rum där förut!
Vi har inte rört oss i cirklar. Det är rummen som har gjort det.
Det förklarar skakningarna. De har bytt plats hela tiden!
Det är den enda logiska förklaringen. Vilken idiot jag har varit.
- Vad är det du har kommit på? - Vänta lite.
Talen var ju punkter på en karta.
Hur märker man ut en punkt som flyttar sig?
Permutationer.
- Permu... vad? - Permutationer.
En lista på alla de koordinater rummen passerar.
Som en karta som berättar var rummet börjar och var det hamnar.
Säger talen allt det?
Jag har bara tittat på en punkt på kartan, antagligen utgångspunkten.
Jag har sett kuben som den såg ut innan den började röra sig.
Okej, den rör sig alltså.
Hur tar vi oss ut?
27.
Jag vet var utgången finns.
Håll dig på avstånd.
Jag vill bara veta. Vill inte du det?
Minns ni det där rummet som hade en koordinat som var större än 26?
Det rummet låg utanför kuben.
- En brygga? - Bara i sin ursprungliga position.
Vad menar du?
Rummet är en brygga från början, och sen förflyttar det sig i labyrinten.
Nån gång hamnar det på sin ursprungliga plats.
- Så bryggan är en brygga... - Bara en kort tid.
Som kombinationslås. När rummen har sin ursprungliga plats är det öppet.
När de flyttar sig, låses det.
Det måste ta flera dagar innan det har gått ett helt varv.
När är det öppet, då?
Nej.
För att få fram de ursprungliga koordinaterna lägger man ihop talen.
Jag har det! Det här rummet rör sig till 0, 1 och -1 på X-axeln-
- 2, 5 och -7 på Y-axeln och 1, -1 och 0 på Z-axeln.
Vad betyder det?
Är du kass på matte? - Jag behöver ha talen i rummen intill.
666. 897. 466.
567, 898. Har du det?
Och 545. Har du det?
656. 778. 462.
Det räcker. X är 17, Y 25 och Z 14.
Rummet rör sig två gånger innan det återtar sin ursprungliga plats.
- Hinner vi? - Kanske.
- Har du med fällorna? - Skit i dem.
- Du slängde ju ut den sista kängan. - Teoretiskt sett kan jag se fällorna.
Först trodde jag att det var primtal, men det är digniteten av primtal.
- Kan du räkna ut det? - Det blir enorma tal.
Men du kan, va?
- Om jag hade en dator... - Du behöver ingen dator.
Räkna ut det! Jag tänker inte dö i nån jävla labyrint!
Ingen i hela världen kan göra det! Titta på talen!
567. 898. 545... Aldrig att jag kan räkna ut det!
Det går inte ens med 567. Det blir astronomiska tal!
2-
- Astronomiska. - Vad sa du?
- Astronomiska. - Innan det.
Faktorer.
- Hur många faktorer har 567? - 2.
Du skojar...
- Hur många faktorer har 30? - 3.
- 7, då? - 1. Karamell.
Jag har inga karameller.
Du får en låda karameller för varje svar.
- Karameller säljs i påsar. - Då får du dem i påsar.
Jag tycker inte om röda.
-898.
- 545. - 2.
- Han ger oss faktorerna. - Astronomiska.
Är han ett geni, eller?
- Då borde rummet vara säkert. - Det ska vi ta reda på.
Nej!
Säkert.
Kazan, det var som fan.
Vad blir det för siffror?
Här har du dem!
Se till att han räknar ut det.
Vi ska räkna ut det här. Det gillar ju du.
Primtal.
- Vad är faktorn av 656? - 2.
- 779? - 2.
- 462? - 3.
- Det är grönt. - Sätt fart, då.
Du också, Worth.
Rör på arslet. Jag är inte färdig med dig än.
Öppna dörren och se till att Einstein börjar räkna.
- 563. Snälla Kazan! - Jag ska döda er!
- 2. - Det är grönt!
- 1. - Fälla.
- Kolla golvet. - Är han död?
Inte riktigt.
Långtifrån! När jag har tagit mig ut slänger jag in dig i en fälla!
Var är han?
Kom fram!
Där fick jag dig. - Den vägen.
- 2. - Det är grönt.
- Grönt!
Vår teori stämmer.
- 4, 2, 3. - Grönt.
Kazan!
Hör...
- Han är inte långt bort. - Jag ska hitta honom.
- Vad tror du? - Du har inte många liv kvar.
- Kazan. - Jag rörde mig inte.
- Du måste klättra upp. - Gillar inte det.
M, 7.5, M.
- Kom tillbaka! - 5 påsar karameller.
- 27 påsar sammanlagt. - Det säger vi.
- Nästa gång är vi vid bryggan! - Vi kommer!
Här borta. Skynda er!
Det är bråttom!
Worth!
- Måtte det vara det här. - Det bör vara det.
Var?
Vänta lite. Ha tålamod.
- Vet du vad? - Nej.
Det var här vi började. Jag hade rätt. Vi borde aldrig ha lämnat rummet.
Bryggan.
- Rött. - Kazan?
- 4, 2, 4. - Grönt!
Worth?
- Gå, du. - Du kan inte ge upp nu!
- Det är inte ditt fel! - Jag har inget att leva för där ute.
Vad finns det där ute?
Gränslös mänsklig dumhet.
Det kan jag leva med.
Gå ut genom dörren, Kazan!
Rött, Kazan.
Subrip: TomTen
Översättning: Helen Hellgren MEDIATEXTGRUPPEN